Mads Skjern som ingen kunnat hejda sen han öppnade sin affär 1929-
- har utvidgat butiken och hans konfektionsfabrik går mycket bra.
Han har köpt herrskapsvilla vid fjorden-
- och bygger varuhus mitt emot bankdirektör Varnaes bostad.
Maude och Hans Christian pusslade ihop resterna av sitt äktenskap-
- under en resa till Paris, där de har fått nya, livliga vänner.
De har fått ett sladdbarn: dottern Helle.
Det gläder inte de två stora barnen.
Regitze måste lämna tillbaka en hundvalp för att babyn kommer.
Elisabeth Friis funderar på att lämna Korsbaek-
- efter att Kristen Skjern har gift sig med Skjold Hansens dotter Iben.
Kristen försöker övertala Elisabeth att stanna i stan.
Och dr Hansen uppmanar henne-
- att söka organistämbetet i Korsbaeks kyrka.
Hon räknar inte med att bli organist-
- men efter Ingeborgs ingripande faller valet på Elisabeth.
Jørgen Varnaes flickvän Gitte Graa har bosatt sig i Schweiz-
- men har skaffat en tjänst åt Jørgen på Graas klädfabrik.
När Mads Skjern tar över kontrollen i styrelsen-
- tror familjen Varnaes att Jørgen ska förlora sitt jobb.
Men Mads är nådig. Jørgen får stanna - på Mads villkor.
Vintern 1938 - våren 1939
Den brittiske premiärministern Neville Chamberlain-
-togs emot av stora skaror-
- när han återvände från mötet med Tysklands rikskansler Adolf Hitler.
! förmiddags hade jag ett nytt samtal-
- med den tyske rikskanslern herr Hitler.
Och här är papperet som bär hans och mitt namn.
Vi beslutade i går kväll-
- att våra två folk aldrig mer ska gå ut i krig mot varandra.
- Gudrun, jag vill tala med dig. - Jag trodde frun skulle till affären.
- Det ser inte så ut. Var är Erik? - Han leker inne hos grannen.
Ska vi sätta oss?
- Det går bra med Terese. - Ja, hon är duktig på att laga mat.
När vi flyttade hit trodde jag inte att du skulle följa med.
Varför?
Du hade varit här i sju år. Det är länge.
- Jag har trivts bra här. - Och vi har tyckt om dig.
Det var bra att du var med i början.
Får jag inte...? Jag vill ju gärna stanna här.
- Hur gammal är du nu? - 23.
Jag var 15 när jag kom.
Har du aldrig funderat på att bli nåt annat?
Jo. men hur? Och när man nu har ett bra Jobb...
Gudrun, kan du tänka dig att jobba i butiken?
- Hela tiden? - Ja, lära dig yrket.
- Gå i handelsskola och så. - Jo, självklart, fru Skjern, men...
- Men vad? - Jag ska sakna er och Erik då.
- Jag har inte sparat tillräckligt. - Du kan bo kvar här.
- Jag kan inte vara till hjälp. - Det ska du inte heller.
Terese kan inte klara det själv. Fru Skjern ska väl inte göra det själv?
Jag söker en ny husa och får säkert nåt att göra i affären igen.
Tack, fru Skjern. Ni är så snäll.
- Du ska den chansen jag fick. - Vad säger herr Skjern?
Han tycker det är en bra idé. Det är värre med mig.
Han inbillar sig att jag ska sitta på parad.
Herrn vill att ni blir som de andra fruarna.
Ja, Gud förbjude.
KLÄDER TILL HELA FAMILJEN
Ja, jag tittar på det. Håll erbjudandet.
Kom in. - Ni får besked i eftermiddag. - Ja, herr Vinter?
Anker ringde från konfektionsfabriken.
Metervarorna från klädfabriken på Østerbro har inte kommit fram.
- Har Anker inte påmint dem? - Jo, för fyra dar sen.
- Vad säger Jørgen Varnaes? - Honom får Anker inte tag på.
- Får ni inte tag på Jørgen Varnaes? - Jo, jag ringer nu.
Om det blir nåt problem koppla samtalet till mig.
Vi kan inte ha ditt dinappskokeri här på förmiddagarna.
- Helle måste ha mat. - Flaskorna skulle redan ha kokts.
- Du kom för sent ur sängen. - Jag måste ju sova i barnrummet.
Den ungen skriker oavbrutet. Jag får aldrig min sömn.
- Frun kunde väl också ta henne. - Frun måste ha sin sömn.
Hon är 20 år äldre än du. Och herrn ska inte hållas vaken.
Det kunde de själva ha tänkt på. Om de nu ska ha barn i den åldern.
Ska inte du sköta ditt? Och se till att få av grytan med dinapparna.
Ja, kom in.
- Nå, vad sa Jørgen Varnaes? - Han har åkt på julsemester.
- Julsemester? Den 12 december? - Han kommer hem först efter nyår.
- Var är han? - I Schweiz.
Ta reda på var han är och kalla hem honom. Julsemester!
Herr Vinter? Strunta i Varnaes. Låt honom stanna.
- Men metervarorna? - Det ordnar vi själva.
- Förresten, herr Vinter? - Ja?
Det var en sak jag ville säga till er.
- Jag sa ju att jag har planer för er. - Ja, ni har nämnt det.
Vi har förgrenat oss och jag vill använda er på en annan plats.
- Ni kan alltid räkna med mig. - Även om det är utanför Korsbaek?
- Självklart, herr Skjern. - Ni har er mor här, men annars?
Jag har ju lämnat boet. Min mor blir bara glad om jag...
- Ni är fortfarande en fri man? - Jo... det kan man nog kalla det.
Ta bilen och kör in till Østerbro klädfabrik och ordna metervarorna.
Om det blir några invändningar, vänd er till direktör Manberg.
Han lämnar sin tjänst om några månader.
- Och Jørgen Varnaes? Ska jag...? - Han kan gott bli sittande i Schweiz.
- Hur är det med Helle, Esther? - Hon sover. Hon har vänt på dygnet.
Esther, nästa gång vill vi ha rena tallrikar till det varma.
Kom ihåg det.
- Det är oklädsamt att vara så sur. - I gengäld ser du strålande ut igen.
Det hjälper att få sin nattsömn. Skrek de andra lika mycket?
- Nej, men då hade vi Elisabeth. - Barnflickorna var annorlunda.
- Och Laura var yngre. - Det var vi alla.
- Har Regitze gett upp? - Hon är i alla fall inte näsvis.
Men hon vägrar att ta hand om Helle när Esther är ledig.
Nej tack, jag ska till banken.
Det kom kort från Jørgen. Han är i Schweiz.
- Vad gör han där? - Julsemester med Gitte. Vad skönt.
Julsemester? Är det inte att ta ut julens fröjder i förskott?
Man kan uppenbarligen göra det i affärsvärlden. Inte i bankvärlden.
Tro det?
- Är Iben där inne? - Ja, frun sitter i salongen. Varsågod.
- Ska du med nu? - Nej, inte förrän efter lunch.
Men slå dig ner.
- Kan du inte bre en macka? - Det orkar jag inte.
- Men låt... Vad heter hon? Yrsa. - Nu heter hon Valborg.
Låt Valborg göra det. Vi kan få en ordentlig tur innan det blir mörkt.
- Kristen blir sur. - Kan han inte äta sin lunch själv?
Han inbillar sig att jag måste sitta där.
Det har jag vant av Egon med.
Men sånt tar väl sin tid.
Hittills har jag hållit på ett par år.
- Varför gifte du dig? - Varför gifte du dig?
Det lärde man sig att man skulle.
- Och jag var gravid. Det var inte du. - Nej, Gud bevars.
- Du var helt tokig i honom. - Bara han inte ville ändra på mig.
Till att likna de andra madamerna.
"Ska vi inte sylta, Iben?" Det kryperi kroppen på mig.
- "Du måste lära dig representera." - Vad menar han?
Arrangera middagar och få blommor att spreta.
Sitta och le och hålla käften när bankstyrelsen är samlad.
Det slipper man som körskollärar-fru.
- Gudskelov för Ingeborg. - Du sa ju Valborg.
- Ingeborg är min svägerska. - Hon som är gift med Mads Skjern.
- Hon är bra på sånt. - På vad?
Middagar och sånt. Hon ska ha bankstyrelsen i kväll.
- Ska du dit? - Nej, det är bara för herrar.
Kan du inte låna bilen? Det är julståhej i "Landsbyen" i Slagelse.
Är där inte bara rödmosiga bönder?
Vi fiskar upp ett par kandidater på sjukhuset att ta med oss.
- Ska damerna ut och rida? - Nej, först måste vi äta lunch.
- Äter du med oss, Jenny? - Nej, jag tog mig en smörgås.
Jennys man kan äta utan henne.
- Jag väntar i ridhuset. - Jag är där om en halvtimme.
Jag kan inte begripa varför du väljer henne som väninna.
- Hon rider bra. - Du borde umgås med andra.
- Vilka? - Folk i våra kretsar.
- De är alla så urgamla. - Du kunde lära nåt av dem.
- Vad? - Hur man sköter ett hushåll.
Du har ju ett hembiträde.
Så länge det nu varar. Valborg har börjat smälla i dörrarna.
Vad lärde du dig på hausfrau-skolan i Tyskland?
Jag lärde mig kanske att jag inte ville vara hausfrau!
- Varför gifte du dig då? - Jag gifte mig med dig!
Inte med bankstyrelsen och såpa och strykbräde.
- Vi har var och en vår uppgift. - Du har själv valt.
- Vad vill du göra då? - Ha ridskola. Det kan jag.
Jag kan inte ha en fru som är beridare.
Det vore finare om jag satt och slog på orgeln i kyrkan!
Jag har glömt skicka dina skjortor till tvätten också.
- Vilken innebörd ska jag lägga i det? - Du får köpa en ny till i kväll.
Be Valborg ta min lunch till banken.
Gör det själv. Jag ska till ridhuset.
Huset och butiken, båda går billigt. Det blir den första i en rad.
Om det inte blir för stort klarar vi det nog.
Jag börjar lika försiktigt som vi gjorde här.
Det är till förväxling likt det där med bostad en trappa upp-
-och två små butiksfönster...
- Är min man ensam? - Mads Skjern är där inne.
Nu är hans bror där. Då klarar jag det.
- Hej, Mads. - Goddag, Iben.
Var det nåt? Vi sitter och arbetar.
- Var har ni styrelsemiddag? - Hos oss.
Jag trodde det var på Postgaarden. Vad synd...
Jag kunde ha lånat bilen om du bara skulle runt hörnet.
- Men det ska jag alltså inte. - Du kan ju åka med mig, Kristen.
Hit med dem då.
Det blev vinst.
- Ska ni med? - Nej tack, jag har mitt arbete.
Senare då? Det är julståhej i "Landsbyen" i Slagelse.
Nej tack, fru Skjern, jag tror inte...
Fundera lite. Vi kör vid sex.
- Hon är inte ledsen för det. - Det kan ni kanske bli.
- Om ni uppmuntrar henne. - Äsch, hon har bara tråkigt.
- Såna människor kan vara farliga. - Det kan ni kanske berätta mer om.
- Det var inte så jag menade. - Gå nu. De andra tittar på oss.
Bli inte arg. Men om jag frågar om ni vill gå med på bio i kväll då?
Säg ja nu.
- Skickade han dig till fabriken? - Ja, han hade planer för mig.
- Och direktören där ska sluta? - Han är gammal, men en fin man.
Det blir inte Jørgen Varnaes?
Låt honom stanna i Schweiz, sa han. Sånt menar chefen.
Tänk att du, Arnold, på ditt 32:a år...
Så går det när man är duktig och inte binder sig.
Om du hade gift dig med henne hade du aldrig blivit direktör.
Skjern tycker inte heller om henne.
Med all rätt. Hon blir aldrig en dam.
- Nu gör du väl slut? - Jag flyttar ju från stan.
- Vad är klockan? - Kvart i två. Jag måste till butiken.
Jag begriper inte varför herr Schwann inte har kommit hem.
- Han är väl försenad. - Han passar alltid sina mattider.
Han blev kanske inbjuden nånstans.
Inkasserare blir aldrig inbjudna.
Nu står maten i varje fall till honom.
- Han är ju inget spädbarn. - Nej, men han är en gammal man.
Han har inte varit sig själv sen han blev biten av konsulns Bella.
Kom, mor, du måste ju sköta ditt.
Kom nu, Erik!
Erik, kom nu.
Vi ska hem. Vi ska ha gäster.
Han är ett hemskt litet odjur. Han är inte som den store - Daniel.
Han brås nog mer på grishandlaren.
Vi har gott om tid. - Ge oss två kaffe.
Ni måste nog först ringa till sjukhuset, fru Vinter.
Ni ombedes höra av er till avdelning B snarast möjligt.
- Det gäller herr Schwann. - Är han...?
Ja, han är död.
Han ringde på hos nån på tre trappor på Jernbanegade.
När de öppnade dörren låg han nere på två trappor.
- Han hade trillat. - Den vägen ska vi alla vandra.
Inte nerför trappan väl?
Jag måste till sjukhuset med hans papper.
- Kan du inte ta de stora barnen? - Vi stänger först klockan åtta.
- Ulla då? De stänger vid sex. - Jag ska nog fråga henne.
Tack. Adjö.
- Jag hjälper med ungdomsgruppen. - Det är bra.
Jag kan ändå inte i kväll.
- Vad kan jag hjälpa direktörn med? - En vit skjorta, tack.
Har ni inte ångrat er? Vi blir fyra om ni följer med.
- Ska körskolläraren också med? - Han frågar om din man ska med.
- Kom nu. - Ja, kom nu. Vi väntar i bilen.
Godkväll.
Jag måste också gå.
- Jag hatar när alla går samtidigt. - Det har varit en lång dag.
- Godkväll, baronen. - GodkvälL
Godkväll, Mads.
Tack för att du ville husa oss.
- Vad ska vi annars med huset till? - Och Ingeborg tycker om det.
- Det missförstod er bror visst. - Det var inte meningen.
- Han har ju en sån ung fru. - Iben är en rastlös själ.
- Hon faller till ro. - Som jag.
Du kan göra Kristen en tjänst genom att tala med Iben.
- Jag talar ofta med trevliga Iben. - Då kan du väl påverka henne.
Kristen behöver också en fru som kan representera.
- Nu har han valt henne. - Hon måste kunna lära sig det.
Jag går inte runt och ändrar på folk. Inte ens på dig, Mads.
Där fick ni så ni teg, Mads Skjern.
- I verkligheten är Ingeborg bra. - Bra? Hon är fantastisk.
Det har nu hittats ett tiotal gravar.
Senast hade det hittats bara två.
Varför ligger den här mannen med huvudet i förvriden ställning?
Vi kan se spår av kistan runt honom. Vi ser spikarna i hörnen.
Där sticker det ut en stor spik. Där är två under varandra.
Akta så ni inte skadar...
Det är nog till mig.
Hallå? Hallå!
- Tack för smörgåsarna, herr Vinter. - Jag tackar så mycket för hjälpen.
- Vad hade vi gjort utan er? - Jag har reda på de olika grupperna.
Vi hade aldrig klarat ut det. Och just i dag.
Ja, det var trist med herr Schwann. Ja, herregud...
Och på en onsdag då fru Violet har så många kvällsgrupper.
Men adjö.
- Och tack. - Adjö, fröken Møhge.
- Mer kaffe? - Nej tack.
- Du lovade att följa mig hem. - Herr Schwann är död.
Gud! Därför behöver ni ju inte sitta och dricka gravöl.
Vi fick ta dansskolan. - Går du?
Jag måste passa banken också, så jag måste gå hem. Adjö.
Då kan du ju följa mig hem.
- Föräldrarna är hemma. - Jag ska ändå fortsätta.
Kan vi inte gå hem till dig, Arnold? Jag vill gärna veta nåt om jobbet.
Det är ett mycket fint jobb. Mer kan jag inte säga.
Herr Skjern måste ha ett samtal innan det blir ledigt.
- Var finns jobbet? - Det kan inte vara så viktigt.
- Det är klart det är, Arnold. - Det kan jag inte diskutera här.
Då går vi in i porten. Kom, Arnold.
Jag vill ju veta det utifall vi ska flytta och säga upp oss.
Du ska inte med.
- Varför inte, Arnold? - Det är bäst att du stannar här.
- Förr eller senare måste det ta slut. - Ta slut?
Du mår bäst att av det tar slut.
- Jag? - Nu måste Jag gå.
Det är din mor och din avskyvärda chef!
Tyst nu! Agnete!
- Du får inte, Arnold! - Sluta skrika!
- Har han överfallit er? - Vi diskuterade bara.
- Ska vi inte följa er hem? - Nej tack, jag bor precis här.
Det kallar ungdomen "diskutera".
- Polisen kunde ha tagit mig. - Jag er om ursäkt, Arnold.
- Gå hem nu. Du fryser ihjäl. - Det gör det samma.
Kom nu.
Sätter du dig och håller mig i handen? Bara en liten stund, Arnold.
Om du tycker att jag ska ha lunginflammation.
Om du bara ville trösta mig lite så förstår jag och går hem sen.
Det är varmare så.
Får jag en puss? Bara en enda.
Ska vi inte gå tillbaka och titta? Man hör ju så mycket.
Åh, Arnold...!
Det där borde polisanmälas.
I butiken och expediera? Jag har aldrig hört på maken.
- Var hittar hon en ordentlig husa? - Det blir inte svårt för fru Skjern.
- Se bara vad vi har fått. - Terese är i alla fall duktig.
- Det är inget riktigt herrskap. - Vad är riktigt herrskap, Laura?
När herrn och frun inte beblandar sig med 033. Var och en sköter sitt.
Tänk om fru Varnaes hade sagt: "Vill ni inte till banken och lära nåt?"
- Då hade du inte ditt eget här. - Kanske på ett annat sätt.
Då serverade hon inte för 1 och 50 i timmen.
- Skulle du vänta barn på en bank? - Ja, då hade du ändå fått sluta.
- Varför det? - Det kan man inte ha i en bank.
Agnes var gravid och serverade hos kunder som kommer till banken.
Ända tills jag la mig ner hade jag dem på halsen.
"Det är en hel vecka till. Ni kan gott servera om ni lånar en klänning."
Jag har vadat runt i en modell som liknade ett cirkustält.
I en bank kan man inte vara så tjock.
Men de tjocka gubbarna då? Konsuln sitter till och med i styrelsen.
- Konsuln är ju man. - Fröken Mortensen har också mage.
Fröken Mortensen är ju... fröken.
Fruntimmer! Tankens himmelsflykt är inte er sak.
Tom. Kan ni inte sätta på mer?
Jag gör det.
Nej, det här måste sköljas ner. - Agnes, hämta en pilsner till mig.
- Det där med himmel... Vad sa du? - Himmelsflykten, min älskling.
Det kanske kommer när män lär sig hämta öl själv.
- Ni vill ju så gärna. - Vem har inbillat dig det?
Jag sätter 40 och så är det häråt som hönsen sprätter.
Tre pilsner, Boldt.
Herrarna spelar kort samtidigt som Vor Frue ringer till jordafärd.
Livet måste gå vidare.
Trappuppgången där han föll målade jag 1922 när huset var nytt.
- Vi kallade det "skyskrapan". - Det antyds att fru Violet ska ärva.
- Om det finns nåt. - Han ärvde ju en onkel.
Den gåsen plockade Arnesen innan han själv trillade av pinn.
- Tack för deltagandet. - Mor ville tvunget med.
Hon har ju så få nöjen.
- Vilka var de där människorna? - De som bor där han föll.
Det var det minsta de kunde göra.
- Var är alla fruarna han betjänade? - Konsuln skickade ju en krans.
Det var ju hans hund som bet honom.
Vad snällt av er att komma. Det hade glatt herr Schwann.
- Ni spelade vackert, fröken Friis. - Tack, fru Violet.
- Jag tyckte väl att det var du. - Ja, jag är hemma.
Far är inte frisk.
Att hon vågar visa sig här...!
Vi går hem till mig och dricker kaffe.
- Jag måste tillbaka till arbetet. - Du måste bara höra nyheten.
Fröken Jørgensen har blivit corsetiere för Spirella.
- Det är en välrenommerad firma. - För den kräsna kundkretsen.
Är det äntligen slut mellan Arnold och flickan?
Ja, Arnold tog sig samman, så nu håller hon sig borta.
- Och det fina jobbet, var är det? - Det är en hemlighet tills vidare.
- Varför det? - Det kan ordnas först efter nyår.
Ja.
Nu har Jørgen Varnaes kommit. - Varsågod, herr advokaten.
Ta det här.
- Goddag. - Är ni hemma från julsemestern?
- Vi skriver bara den 8 januari. - Hemresan tar också sin tid.
Det är hälsosamt med skidresor. Ni kanske ska resa senare?
Kanske min fru och barnen i påsk, men inte jag.
Arbetet försvinner ju inte, men jag har inte så mycket som ni att göra.
Nej, det har jag förstått efter samtal med direktör Manberg.
Jag har talat med familjen Graas representant i styrelsen om det.
Advokat Øster?
Alla parter gagnas bäst av en annan ordning.
Och det innebär?
Ni är ju en fri fågel.
Ni vill gärna komma och gå som ni vill.
Därför ska vi föreslå att det blir på friare grund.
Att ni bara tar hand om saker som berörs av lagstiftningen.
Det är min specialitet.
Ni kommer att honoreras från sak till sak på räkning-
- baserad på gällande priser för juridisk hjälp.
Så mycket arbete finns det ju inte. Det vet ni ju redan.
- Om mitt fasta arvode faller bort... - Ja, det blir ett problem - för er.
Men tiderna tillåter inte stora arvoden-
-när det inte finns nog med arbete.
- Det kan man ju inte leva på. - Det är det många som måste.
Fast det klarar kanske inte ni. Och det förstår jag.
Därför erbjuder jag er liknande jobb i mina företag.
Konfektionsfabriken, Skjerns Magasiner.
Jag räknar med att utvidga.
Ni ska ordna saker med valutacentralen, kontrakt.
Sånt som jag inte kan tynga advokat Øster med.
- Jaha, ja... - NI får så klart fundera på saken.
- Men du får arbeta åt honom? - Ja.
- Men jag kan bara tjäna hälften. - Och vad är hälften?
500-600 kronor. Det är högt räknat.
- Det kan jag inte leva på. - Herr Stein har 550 kronor månaden.
Han har varit här från urminnes tid och har alltid skött sitt arbete.
Tror du att du kan resa bort i veckor när du arbetar åt Mads Skjern?
Jag räknade med att familjen Graa skulle ha nån talan.
Vi mötte dem i Schweiz och de sa inte ett ord.
- De har ju folk hemma. - Som sköter smutsgörat åt dem?
- Vill du ha? - Nej.
- Vad vill du att jag ska göra? - När har du hörsammat mina råd?
- Kan banken inte skaffa nåt åt mig? - Det kan du inte leva på.
- Skjold Hansen har våra affärer. - Han avstår dem kanske.
Banken måste vara betydelselös för honom, särskilt nu.
Därför kan du heller inte leva av att vara jurist hos oss.
Mads Skjern använder inte en jurist som arbetar åt Korsbaeks bank.
De två företagen har ingenting med varandra att göra.
Tyvärr, höll jag på att säga.
Kan du inte tala med Skjold Hansen?
- Du känner inte vill förhållanden här. - Jag är ju född här.
- Det var länge sen, även om... - Även om vad?
Även om man kunde tro att du var född i går!
- Fick du meddelandet om apoteket? - Ja.
- Vad är det för fel på Daniel? - Han hängde vid frukostbordet.
Jag trodde han var rädd för magister Andersen.
Det är magister Andersens fel att pojken har 39 och 8 i feber.
I går på årets kallaste dag kastade han ut Daniel från tysklektionen.
- Han stod i en iskall korridor. - Har du hört det från Daniel?
Ja. Och från Henrik, hans kamrat.
Det är inte första gången det händer. Magister Andersen förföljer Daniel.
Jag kan tänka mig varför.
Var det inte magister Andersen som ville bli organist?
Ni blir klar i sommar. Hur gammal är ni då, fru Hachel?
Jag blir 34.
Ni vill absolut arbeta här i stan?
Min far mår inte så bra. Och jag har själv gått i skolan.
Det finns inget för tillfället, men nu har jag er adress.
Ja... Eller om Jag får höra mig för Igen?
- Och lycka till med er examen. - Tack.
Direktör Skjern!
Vad kan jag hjälpa er med?
Hur länge ska magister Andersen stanna på er skola?
- Kunde hon inte lova nåt alls? - Hon sa att jag fick fråga igen.
Kanske Hans Christian kan säga ett par ord till fröken Mikkelsen.
- Det kan ju hända så mycket. - Du ska nog få nåt.
- Du är bara trött på att läsa. - Det är inte det.
Det är...
Vad, Vicki?
Tack, Esther.
- Vad är det, Vicki? - Jag tror att han är död.
- Franco är på väg in i Madrid. - Det hade vi hört i så fall.
- Det hör man inte när det är krig. - Förr eller senare.
Ingen har hört nåt från honom på flera månader.
- Bara jag visste varför hon grät. - Herrskapets saker angår inte dig.
Där sitter alltid en och bölar där.
Är det inte en gäst så är det frun som gråter över Regitze.
Nu gråter Helle. Det faller i gengäld på ditt ansvar.
Dumheter, Ilona! Det samtalet kan vi ta på hemvägen.
Det gäller skolan. Därför talar vi här.
Kan du inte fatta dig kort då? Jag har ytterkläderna på.
- Mycket kort då. Du måste sluta. - Varför?
Det är inte första gången det klagas på dig.
För att de pjoskiga föräldrarna inte låter skolan uppfostra deras barn.
Kommunskolan var inte så veklig.
Bespara mig dina minnen, Frederik. Dem kan jag utantill.
- Du måste förstå att det är slut. - Vad är slut?
Du kan inte undervisa här längre. Du har ju din pension.
Och du har egen lägenhet. Där kan du uppehålla dig i framtiden.
Fröken Svendsen har länge klagat över din ton.
Ska din hushållerska bestämma vem som uppehåller sig i ditt hem?
Kom in!
- Ursäkta, jag visste inte... - Kom in bara. Det är protokollet, va?
Det här tar bara fem minuter, så kan vi gå igenom det.
Det är han! Jag har sett hur ni ställer er in!
Spara dina insinuationer, Frederik. Du har bara dig själv att skylla.
Du kommer att ångra din hjärtlöshet, Ilona.
La grand-mêre... le pe're...
La mére... le fils... la fille... et le bébé.
- Que fait le grand-pére? - Que fait le grand-pére?
Vad i all världen är det?
- Jag försöker lära mig franska. - Kan det läras på det viset?
- Det påstås det. Daniel mår bättre. - Jag talade med fröken Mikkelsen.
- Vad sa hon? - Att magister Andersen får sluta.
- Du var inte för hård mot henne? - Nej.
Hallå?
Ja, goddag. Ni talar med fru Skjern.
Ja, min man har kommit hem. Ett ögonblick.
Mads, det är till dig.
Ja?
Goddag, bankdirektör Varnaes.
Ja, om det kan bli här rätt så snart.
Med det samma? Gärna det. Adjö.
- Det är bankdirektör Varnaes. - Jag kommer väl inte olägligt?
- Jag försökte fånga er på kontoret. - Jag gick hem tidigt.
Vi ska på middag på Brydesø om ett par timmar. Vill ni inte sitta?
- Här var jag på fester som grabb. - Det kom er bror också ihåg.
Det är på grund av honom som jag är här.
- En cigarr? - Tack.
Varsågod. Finns det nåt annat jag kan bjuda på? Ett glas Sherry?
Ja tack. Om ni själv ska...
Er bror har väl meddelat att vi har erbjudit honom en annan ordning?
Tack.
Det är svårt för mig.
Ni ursäktar mig säkert. Men vi ska ut.
Vi har ju inte talat med varandra på många år.
Nej, hittills har vi inte haft så mycket att tala om.
- Då när ni kom till stan... - Ja, då möttes vi ju ett par gånger.
Då var det kanske mitt fel. Att jag underskattade er.
Beklaga er inte för det. Som ni kan se så gick det ändå.
Det hade kanske gått annorlunda för oss om... Ni förstår vad jag menar.
- Men det var er bror...? - Ja.
- Blod är ju tjockare än vatten - Det gäller i alla familjer.
Han har nog själv försatt sig i en beklaglig situation.
Jag förstår om ni har invändningar mot att han arbetar åt mig.
Det är nåt som jag vill fråga er om. Som ni har rätt att avslå också.
Min bror deponerade sin auktorisation i hopp om att bli direktör hos er.
- Det var kanske lite överilat. - Det är vi inte oense om.
Han sålde sin praktik i Köpenhamn. Men han kunde börja här - kanske.
- Det finns flera advokater i Korsbaek. - Om han fick en rimlig grund.
Jag har erbjudit honom så mycket jag kan.
Kan ni gå med på att han också ger Korsbaeks banks advokathjälp?
- Korsbaeks bank? - Jag förstår om det är uteslutet.
Är det inte Skjold Hansen som håller i de affärerna?
- För honom är det bara småpengar. - Det blir det för er bror också.
Det är nog för mycket begärt av er.
- Är det bara juridiskt bistånd... - Han sålde sina intressen i banken.
- Varför skulle inte det gå? - Menar ni det?
Förutsatt att jag kan räkna med Jørgen Varnaes lojalitet och diskretion.
För annars... Ja, det förstår ni.
Ja.
Jag trodde att du hade Hans Christian med dig.
Han skulle på ett möte först. Han måste komma snart.
- Vill du ha en sån? - Nej tack.
Och Gitte stannade i Schweiz? Laura tog vintergäck i trädgården.
Det rök en stor bit av trädgården.
Den var så stor. Vi ser inte bygget när muren kommer upp.
Först ville Skjold Hansen bygga i tre våningar, men en koloss räcker.
Så ni klarade er. Jag måste också ha nåt att skölja ner sherryn med.
- Fick du Sherry? - Ja.
- Hur gick det annars? - Det gick.
- Där ser du. Allt ordnar sig. - Det är upp till dig själv nu.
Det var grymt snällt av dig.
Vi talade om trädgården när du kom.
Har du sett att vi tagit in vintergäck?
Och bygget ser vi ju nästan inte, inte när det bara är två våningar.
Nu blir det tre. Ja, det glömde jag berätta.
Det var priset som Skjold Hansen begärde.
För en tjänst han skulle göra Jørgen.
Vaktmästaren, får vi be om smörgåsmenyn?
Så gärna.
Det var snällt av dig att bjuda. Jag trodde inte du skulle gå hit igen.
Bara en gång som gäst.
Varsågod.
Medan vi väntar är ni kanske så vänlig och byter duken.
Så går det upp och ner här i världen, Boldt.
Då bjuder jag på likör till kaffet. Vet du vad som har hänt?
Det jag ärvde av herr Schwann. Jag hade inte plats till mer.
Så jag fick sälja det på auktion.
Mannen som värderade sa att en av tavlorna...
Den med den lilla pojken. Den var målad av en som hette Jens Juel.
Han är död sen lång tid tillbaka, men tavlan är värd mycket pengar.
- Det har han nog fått från onkeln. - Nu ska den på auktion i Köpenhamn.
- Min bäste herre... - Det är dukat till dagens middag.
Jag äter inte köttfärs. Vad har ni mer?
Dagens rätt kan pensionärerna inte ändra på.
- Får jag bjuda er på randigt fläsk? - Varför, om jag får fråga?
Till minne av de ränder ni gav min bak när jag gick i kommunskolan.
Varsågod.
- Köttfärs. - Och...?
- En kanna vatten. - En kanna kommunens. Så gärna.
Boldt, notan.
Han har varit matfriare hos fröken Mikkelsen från privaten.
Likörerna betalar jag.
Varsågod. Utan likörer med 10%: 14 och 25.
Ni kan behålla växeln.
- Det var för flott, Inger. - Nu har han lärt sig vem jag är.
- Och så kommer jag inte hit mer. - Ja, stolt är du, Inger. Ska du gå nu?
- Jag ska ta mått på konsulinnan. - Ska hon också ha en Spirella?
Du skulle också prova. Spirella stöttar, sätter allt på plats.
Så även för hälsan. Och nu får du ju pengar.
Tack, Inger.
Frun vi“ kanske också läsa Tidende?
Nej tack, jag har den hemma.
Frun är bekant för mig.
Ni är fru Vinter med dansskolan?
Jo. Och jag vet vem ni är. Ni har haft Arnold i skolan.
Rätt, rätt.
- Arnold Vinter, duktig elev. - Det går bra för honom också.
- Ursäkta? - Arnold klarar sig bra.
Så går det när man har gått I en bra skola.
- Får jag låna frun av min kanna? - Jag skulle annars hem.
Jag kunde annars gärna ha bjudit frun på en likör.
- Kunde ni? - Om ni tillåter.
- Vakmästaren! - Det är vänligt av er.
Ge oss en kanna nylagat kaffe och två Dom.
- Nu är frisörskan här. - Vi ska vara där först halv sju.
- Hon sa att hon ville komma in nu. - Visa upp henne då.
Det är inte som när fru Erna kom själv.
Att du får hit en frisörska en söndag!
- Vad ska man annars göra? - Gör som jag och ordna det själv.
Du ska inte på bal i borgarföreningen.
Nej, jag spelar på femföreställningen i Vor Frue.
Säg inte så om en gudstjänst. Tänk om prost Mejer hade hört dig.
Han hör inte alls vad andra säger. Han hör helst sig själv.
Ja, om det kommer lite mer här.
Annars är det jättefint, fröken.
- Nu är det väl "fru"? - Nej.
- Skulle ni inte gifta er? - Inte nu längre.
Ni har ju varit förlovad i många år.
Jag mår så illa.
- Men lilla fröken Hansen då. - Om jag får...
- Ursäkta. - Har ni ätit nåt ni inte tål?
- Om det ändå bara var det. - Har ni ont, fröken Hansen?
Jag ska få en liten.
- Men då ska ni väl gifta er? - Han vill inte ha mig.
- När ni ska ha barn tillsammans? - Det hände efter att han slagit upp.
- Vem då? - Med honom, I porten, före jul.
- I porten? Vad säger han? - Han vet det inte.
- Han vill inte veta av mig. - Sån är ingen.
Säg det till honom så ordnar det sig. Så hemska är karlar inte.
- Han vill inte tala med mig. - Om ni skriver och berättar det då.
- Tror ni det? - Ja, så blir han glad.
Torka ögonen nu. Gå ner i köket till Laura och drick en kopp te.
Och stava kan hon inte ens. Det kan väl inte vara du?
- I porten? Säg att det inte är du. - Det kan jag väl inte.
- Det har hon gjort med vilje. - Vad ska jag svara?
- Ingenting. Inte än. - Hon kan gå till polisen.
- Vad ska Skjern tro? - Herr Skjern...! Jag behåller det här.
- Vad kan vi göra? - Jag har ju pengarna för tavlan.
- Vem är det? - Jag får en gäst. VI tar det I morgon.
Goddag, magister Andersen. Kom in.
- Fru Violet... - Tack.
- Ni känner ju Arnold. - Goddag, magister Andersen.
- Han var både trevlig och duktig. - Det är han än, magister Andersen.
- Ska ni inte hem, fru Violet? - Jag har ett samtal, fröken Møhge.
Ja, adjö då.
Var är Arnold? Jag trodde att han var här.
Den ståtlige herr Andersen står och väntar på er där ute.
Be honom vänta i restaurangen.
Varsågod.
- Godafton. - Godafton. - Varsågod.
Ska vi inte vänta med kaffet tills barnen kommer från dansen?
- Det var sant... - Där är den.
Jørgen Varnaes lämnade den.
Han var i Skaelskør för att ordna papperna.
Nu heter det inte längre Skjerns Magasin, utan Skjerns Magasiner.
- En, två - många. - Just det.
Jag tänkte...
Om Arnold ska ha den tjänsten behövs jag absolut i affären.
- Du köper väl fortfarande in? - Jag saknar det dagliga, Mads.
- Kunderna och hyllorna... - Du ska inte betjäna kunderna.
Men... Arnold behöver mig några dar under övergången.
Så kan du vara jag när jag är borta.
Han gifter sig aldrig med er. Ska ni inte acceptera erbjudandet?
- Får jag inte fråga honom själv? - Då drar jag tillbaka mitt erbjudande.
Det är ett fint och diskret ställe.
Och när barnet är bortadopterat kan ni öppna er egen salong.
Hur kan ni föreslå det?
Jag vet hur svårt det är att vara ensam med ett barn.
- Ni blev inte sviken av Arnolds far. - Nej, han dog. Det var ändå svårt.
Nu dröjer det inte länge förrän alla kan se det. Går ni? Svara nu!
Jag måste åtminstone få tala med min mor!
- Är det du? - Jag måste tala med dig.
- Kan det inte vänta? - Nej.
- Vi kan inte tala här. - I parken då.
Betty och pojken har ni ju boende.
Som om vi inte hade nog. Din syster fick inte ett sånt erbjudande.
- Ska du... Hur kan du? - Du har ett bra jobb.
Du har själv fem barn.
- Den första var också ett misstag. - Jag?
Sen fick jag Hansen och nästa fyra.
Och se på mig... Är det det livet du vill ha?
Och barnen... Trots att jag har slitit som en häst. Vad blev det av dem?
Jag har alltid trott att du skulle få egen salong. Och så...
- Men menar mor... - Ja.
Också för barnets skull när du ska ha det med ett sånt kräk.
Andra och tredje fönstret måste dekoreras om. Kom nu.
Herr Vinter? Chefen vill tala med er.
Ja, kom in.
Ja, sätt er, herr Vinter.
Vi talade för ett tag sen om att jag behövde er på annat håll.
Nu kan jag säga vad det rör sig om. Advokat Varnaes...
Det talade vi också om. I samband med advokatens "julsemester".
Den, ja. Den är slut nu.
- Han har andra uppgifter nu. - Det har jag förstått.
Bland dem köpet av det första skottet på den här butikens stam.
I det här lilla huset i Skaelskør ska vi öppna en filial-
- som förhoppningsvis växer sig lika stor som den här.
Och ni har varit med från början.
Därför vill jag att ni blir föreståndare för butiken i Skaelskør.
Jag har stort förtroende för er.
Här ovanpå butiken blir det en liten lägenhet. Den får ni så klart.
- När ska det bli då? - Det dröjer högst ett par veckor.
- Jag följer med och startar butiken. - Tack, herr Skjern.
Jag ska till Köpenhamn. In till klädfabriken.
Skulle de inte ha en ny direktör?
Jo, advokat Øster har hittat en duktig karl. Jag ska träffa honom.
Herr Vinter... Er mor väntar.
Nu är herr Vinter här!
Det är ordnat. Hon godtar den diskreta vistelsen.
Jag är så lättad. Det är väl du med?
Hon sa att du var inne hos chefen. Är det avgjort nu?
- Du blir direktör i Köpenhamn! - Inte så högt.
Alla får veta det förr eller senare.
Nej, för jag ska bli föreståndare i en butik i Skaelskør.
- Telefonnumret ligger där. - Du kanske inte får tillbaka stolen.
- Jag är hemma om några dar. - Jag ska ta farväl av Arnold.
- Lycka till, Arnold. - Tack, fru Skjern.
Gudrun?
Om det blir mycket att göra, kalla ut mig.
- Mor lovade att följa mig. - Hon är inte klar med arbetet.
- Vi måste ju leva också. - Ja, nämligen du.
Jag rår inte för att jag inte får nåt.
Får du inte tillräckligt?
- Vad är det nu? - Jag ska bara köpa en sak.
Frun måste komma. Det är den lilla damfrisörskan, Arnolds före detta.
Hon slår sönder hela butiken.
- Vad är det som har hänt? - Hon har alltid varit mycket hetsig.
- Släpp henne och börja städa. - Ska vi ringa polisen för spegeln?
- Hon ska få en rejäl omgång. - Jag vill tala med er.
- Hon ska ju med tåget. - Hon kan ju inte resa så där.
Om ni inte har tid kan ni bara ställa det där.
- Det ser bra ut. - Ja. Det går bra i Skaelskør också.
Har du hört det? Ja, vi blev färdiga i god tid före fardagen.
Det är en fin butik. Och en fin liten lägenhet.
- Hur vet du det? - Jag var där i dag.
- Jag skulle fråga herr Vinter en sak. - Vad då?
Om han hade kommit ihåg att få med sig allt från Korsbaek.
Han hade faktiskt glömt en sak. Men nu ska han gifta sig.
Du visste kanske inte ens att han var förlovad? Eller visste du det?
Ansvarig utgivare: Anders Melin